Zkáza Zelené lilie 18 - Za chyby se platí
„Mým otcem je…“
Zdvihnutím ruky mě zarazil. Udivilo mě to. Vždyť přece chtěl, abych mu odpověděla. Tak proč mě teď najednou zadržel? Proč mě to nenechal doříct, dokud mám na to odvahu? Pomalu jsem znovu otevírala ústa, abych zjistila, co se stalo, ale najednou mi to došlo. Cítila jsem to. Už si pro mě jdou. Nesmí mě najít, nesmí mě chytit. Prostě nesmí…
Zachvátila mě panika. Věděla jsem, že jemu teď nedokážu utéct a trochu mě děsilo, že jsem vlastně ani nechtěla. Ale skupinka ninjů, která se k nám blížila, bylo něco jiného. Pokud mě chytí, je konec. Ale ještě jsou docela daleko. Když vyrazím hned, tak to zvládnu. Snad mě nechá jít…
Pokynutím hlavy přerušil proud mých myšlenek. Nepatrnou chvíli jsem na něj nevěřícně zírala, než jsem se rozběhla směrem, kterým mi naznačil. Nechápala jsem, proč to udělal a ještě více mě zmátlo, že se vydal za mnou. Na nic jsem se ho neptala, prostě jsem běžela. Cítila jsem, jak se nám pronásledovatelé vzdalují, zřejmě jsme stihli zmizet dřív, než si nás stačili všimnout, ale na klidu mi to příliš nepřidalo. Zrychlila jsem. Kakashi mě párkrát přiměl nepatrně změnit směr našeho úprku a až si byl jistý, že jsme vyvázli, zastavil mě.
„Proč jsi…“ chtěla jsem se zeptat, ale nedostávalo se mi dechu.
„Dlužíš mi vysvětlení.“
„Cože?“ zadívala jsem se tázavě do jeho očí z nichž už dočista zmizel vztek a pohrdání a nahradil je vzdor a lítost. Byl na něj zvláštní pohled a přesto jsem od něj nemohla odtrhnout oči.
„Chci zjistit, kdo je Zelená Lilie. A chci vědět, kdo jsi ty, Mirai.“
„Ale já jsem…“
Nenechal mě domluvit a přistoupil ke mně blíž. Zase jsem se začala třást po celém těle. Zprvu jsem si myslela, že by na mě mohlo znovu dolehnout vyčerpání, ale v hloubi své duše jsem cítila, že je tomu jinak. To on…
„Možná jsi jí byla, ale teď nejsi a já chci vědět proč.“
„To není důležité, copak to nechápeš?“
„Pro mě ano.“
„Ale proč? To nedává…“
„Prostě to musím vědět!“ odvrátil se ode mě a popošel o pár kroků dál.
V jeho slovech se skrývalo tolik potlačované bolesti až mě zamrazilo. Kde se to v něm vzalo? Jak to, že jsem si toho nevšimla dřív? Nebo…
„I když ti to řeknu, nic se nezmění. Neexistuje žádná pohádka o tom, že bych to nebyla já. Není nic, co by dokázalo zmírnit mé hříchy nebo…“
„Nechci omluvu, chci pravdu. Tak už začni,“ jeho tón byl opět klidný a věcný, takový jaký jsem slyšela už tolikrát.
Poznala jsem, že mnohé lidi jeho chladný přístup vyváděl z míry, ale mě vždy podivným způsobem uklidňoval. Nejinak tomu bylo i teď. Možná si to zaslouží vědět, možná by někdo měl znát pravdu…
Posadila jsem se pod strom několik kroků od něj a opřela se o kmen. Otočil se ke mně a téměř neznatelným gestem ruky mě vybídl, abych začala. Poslechla jsem.
„Pokud chceš skutečně znát celou pravdu, musím ti říct o době před mým narozením. Když byla má matka asi ve druhém měsíci těhotenství, vracela se s mým otcem z cest do vesnice. Tenkrát jim všichni domlouvali, aby neopouštěli domov, protože kolem zuřila válka, ale oni na to nedbali. Mysleli si, že všechny válečné hrůzy jsou moc daleko, než aby je dostihly. A téměř se nezmýlili, protože válka je zastihla až při zpáteční cestě několik kilometrů od vesnice, kde je přepadla malá skupinka lupičů. Matka stačila utéct jen díky tomu, že je otec zdržel, ale zaplatil za to životem…“
„Cože?“ přerušil mě rázně, „Před chvílí jsi mi tvrdila, že jediný člověk na světě, kterého toužíš zabít, je tvůj otec a teď mi chceš nalhat, že zemřel ještě před tvým narozením? To mi opravdu nejsi schopná říct pravdu?“
„Řeknu ti svůj skutečný příběh a na jeho konci sám posoudíš, jestli jsem ti lhala nebo ne. Ale nebude se ti líbit, co uslyšíš.“
„To nech na mě.“
„Jak chceš,“ zhluboka jsem se nadechla, abych mohla pokračovat, ale na chvíli jsem zaváhala. Opravdu se chci znovu pitvat mým životem? Skutečně chci, aby to někdo další věděl, aby to věděl zrovna on? Kakashi, proč jsi mě prostě nemohl nechat jít…
„Moje matka prchala lesem, když v tom narazila na shinobi z nepřátelské země. Zapomněla jsem ti vysvětlit, že moji rodiče byli, dalo by se říct, obyčejní lidé. Neměli žádný ninja výcvik, ostatně jako nikdo z naš… Z jejich vesnice. Takže, když stála tváří v tvář třem hrůzu nahánějícím nepřátelským ninjům, loučila se se životem. Ale nemusela. Jak se ukázalo, ani jeden z nich neměl v plánu napadnou civilisty, pouze tamtudy procházeli A taky měla štěstí, dá-li se to tak nazvat, protože jediná žena mezi nimi byla zároveň i lékařský ninja. Matka byla vyčerpaná a v šoku, tak se jí ta žena ujala...“
„Ta kunoichi byla…?“
„Tsunade, ano. A myslím, že si domyslíš, kdo byli její společníci.“
Pokýval hlavou na znamení, že pochopil a jemně svraštil obočí. Neuniklo mi, že své oko se Sharinganem během mého vyprávění zavřel. Jeho důvěra mě povzbudila.
„Matka díky prožité hrůze dostala vysokou horečku a kdyby nepotkala Tsunade, nejspíš by se z toho tak lehce nedostala. Jiraiya a…“
„Orochimaru,“ doplnil mě, když pomlka začala být příliš dlouhá.
„Ano, děkuji. Oba chtěli co nejdříve odejít. Spěchali do vesnice z nějaké mise, nevím přesně. To není důležité, ale Tsunade si chtěla být jistá, že bude matka v pořádku a oni ji tam nechtěli nechat. Teda hlavně Jiraiya. Když se potom probrala, udělala osudnou chybu. Víš, kdyby se tenkrát cokoliv stalo jinak, jeden jediný detail, tak bychom tady teď nejspíš nebyli a já bych ti nemusela vyprávět příběh, který bych nejradši sama neznala.“
„Pokračuj,“ pobídl mě chladně.
„Když se probrala, podívala se Tsunade do očí a prozradila jí, že bolest v jejím srdci je sice nezměrná, ale že by se v ní měla přestat utápět. Že to, po čem touží, je, aby odpustila sama sobě, tak ať se pokusí najít způsob, jak najít cestu k odpuštění.“
„Ale jak mohla vědět…“
„Na to se ptali Sanninové taky. Moje matka byla bohužel velmi důvěřivá žena a tak jim z vděčnosti řekla o svém daru, díky němuž dokázala číst v lidských srdcích, přečíst ty nejskrytější lidské touhy a obavy. Řekla jim, že je posledním členem dávno zapomenutého klanu, který měl ve znaku zelenou lilii.“
„Říkala jsi, že tvá matka nebyla ninja, že neměla žádný výcvik…“
„Přesně tohle zaujalo i Orochimara.“
Všem se vám moc omlouvám za zpoždění.
- Pro možnost psaní komentářů se přihlašte nebo zaregistrujte.
Mise L: Konečně trocha vysvětleníčka. Tak Orochimara zaujme úplně všechno. Kdo ví, kdy vlastně začal s těmi svými výzkumy. Nicméně, jsem zvědavá, co dal mi ještě Mirai prozradí. Blížíme se ke konci, tak by toho mohlo být víc.
Novinky v mojí tvorbě
Deviantart
Pletení šňůr tradiční japonskou technikou
Gorin - samurajská show
začátek: Kakakari, mám zapotřebí se takhle napínat?? xD Já myslela že mě to napětí zabije, a ty to takhle utneš...dohání mě to k šílenství![Laughing out loud Laughing out loud](/modules/smileys/packs/example/lol.png)
Takže opravdu...propracovaný a...suproví dílek, tak
.
Zbytek : Jsi si jistá že nejsi scénaristka?? Protože vymyslet takový detailní a....jak to říct...delikátní příběh je dost těžké
Nová Shelly přichází, asi tak...nestačím se divit, jak jiná jsem tehdy byla, a za pár let jistě budu valit oči stejně. Takže jestli někde uvidíte můj starý komentář, nelekejte se, okay? ^^
Podpis nijak řešit nebudu, stejně by ho nikdo nečetl :'D
+ Smazala jsem většinu povídek a začínám od začátku, ačkoliv na konoze už nestraším tak často.
EvanaxDmka: Děkuji. Musím se přiznat, že mě to napínání docela baví, ale neboj, už to nebude dlouho trvat. Jo a scénáristka skutečně nejsem, dívala jsem se dvakrát![Laughing out loud Laughing out loud](/modules/smileys/packs/example/lol.png)
Život je legrace! Pokud ovšem sdílíte jeho smysl pro humor.
FF
No... pěkně se nám to motá... tohle bych tedy nečekala, že se stano zrovna tohle, ale proto je tahle povídka, tak okouzlující, že si něco myslím a ono je jinak...
jen tak dál a těším se na další dílek... ![Smiling Smiling](/modules/smileys/packs/example/smile.png)
„Nepodceňujte sílu četnáře.“ Matthew Reilly
FF stránka moje a Nildona!!!
FC pro mě od nellynuska
Náš největší vzor sice zemřel, o tom se hádat nebudu, ale předtím stihl vyučit pár lidí, kteří se rozutekli do celého světa. Nyní se spojujeme opět dohromady, abychom bojovali proti uctívačům Kiry, našeho i eLova největšího nepřítele.
Žáci, kteří se nám zatím podařilo sehnat:
2. Yuki Kaze-san (ta, která jí s tím pomáhá)
3. Shaman-werewolf-sama
4. ivy
5. Neal-X
6. Eros 3in1
7. Kairi.Ratten
8. Shadow-dono
9. Elys
10. M-san
11. MadYoko
12. Buuublinka
13. akai
14. Liss Ryuzaki
15. Enkidu
16. Barbara_Uchiha
17. Sayge
18. June
19. Vurhor
20. uchiha777
21. limetka
22. adabo
23. Nikirin-chan
24. Otaku-chan
25. SuZuKi_ShiHouiN™
26. lacca
27. luccca
28. Ookami-Kyuu
29. Alexx-sama
30. Neko_Hachi
31. Aryen-nyan
32. SASUKE5478
33. cibo91
34. Ayame-Senpai
35. Blue-misty
pro vlastní bezpečnost uvádíme pouze přezdívky a místo fotografií různé obrázky, ovšem ani ty nevedou k naší identitě…
…pokud patříte k nám žákům a následovníkům a odmítáte vše Kirovské můžete se přihlásit, jistě, že pod svou přezdívkou, aby vás Kira nemohl zabít, u mě, nebo TsuchiKim
A den, kdy se nám podaří sehnat všechny eLovy žáky, se stane i černým dnem pro Kirovi příznivce, protože ten den se uskuteční závěrečná bitva, kterou vyhrajeme.
Ou, to je tak napinave, ze asi nevydrzim do dalsieho dielu... Super, nemam slov... len tak dalej
*Lepší hrozný koniec ako hrôza bez konca.*
*Čo z toho, že zajtra bude lepšie, ak vždy, keď sa ráno prebudím, je dnes?*
Maggie-chan: Vážně? A já už se bála, že to napínavost ztrácí. Děkuji![Eye-wink Eye-wink](/modules/smileys/packs/example/wink.png)
Yuki Kaze-san: Uvidíme, jestli i další kapitoly budou pro tebe překvapením nebo už se to začne trochu rýsovat
Děkuji.
Život je legrace! Pokud ovšem sdílíte jeho smysl pro humor.
FF
vážně sugoi![Smiling Smiling](/modules/smileys/packs/example/smile.png)
Tanabata je svátek přání. A tak se ho pokouší najít; třeba i na dně flašky saké.
tak pokud to ještě nějak nezamotáš, tak jsem otce (toho nevlastního) tipoval dobře![Smiling Smiling](/modules/smileys/packs/example/smile.png)
![Kakashi YES Kakashi YES](/modules/smileys/packs/naruto/kakashi_yes.gif)
pěkná práce
we all make mistakes, let's move on
nikdo neměl dost
jeremi: Všimla jsem si, že jsi ho tipoval už před několika díly a tak jsem tušila, že tě v tom teď jenom utvrdím. Nicméně nemůžu slíbit, že to ještě nezamotám
Děkuji.
akai: Děkuji![Smiling Smiling](/modules/smileys/packs/example/smile.png)
Život je legrace! Pokud ovšem sdílíte jeho smysl pro humor.
FF